Титаничните турбуленции в ДПС неизбежно вадят на авансцената хората, които играят централна роля в конфронтиращите се лагери – на Доган и на Делян Пеевски. Привържениците на основателя на Движението за права и свободи се самоопаковат като моралните стълбове на партията, които дават отпор на опитите за превземането й. Интересното е, че много от тях премълчават факти от биографиите си, свързани с пътя им да станат приказно богати благодарение на обръчите от фирми на ДПС и порциите, които получават през годините.
Един от най-близките хора на Сокола е председателят на Съвета на директорите в „Минстрой Холдинг“ проф. Николай Вълканов. Неотдавна той официално бе награден с най-високия държавен орден „Стара планина“, въпреки че предложението за отличието бе направено още преди две години от служебния кабинет на Гълъб Донев.
Вълканов е сред най-приближените хора на Доган, който също получава орден „Стара планина“ през 2005 г., но го връща, защото същото отличие е връчено и на проф. Васил Мръчков – бившия главен прокурор по време на т.нар. Възродителен процес.
Вълканов се окичва с престижния орден от втори опит. Първият е през 2021 година и е неуспешен. Предложението тогава е разгледано на последното извънредно заседание на правителството на Стефан Янев, назначено от президента Румен Радев. Четирима министри се обявяват против и решението се отлага. Това са Христо Алексиев, Николай Денков, Велислав Минеков и Светлан Стоев.
Вторият опит за връчване на орден „Стара планина“ на бившия вицепрезидент на „Мултигруп“ обаче е успешен. Предложението е вкарано за гласуване отново в служебно правителство, назначено от президента Радев.
Николай Вълканов е сред най-влиятелните бизнесмени днес, който демонстрира луксозен начин на живот. Почива на скъпи дестинации, движи се между градове по Черноморието с луксозна черна яхта. През 2019 година най-големият в минния бизнес вдигна тежка сватба с приятелката си Румяна Георгиева – първа дама в търговията с електроенергия, а гражданският брак е потвърден пред кмета на Бургас Димитър Николов. Услужливи медии, с които Вълканов предвидливо подписва договори за рекламно партньорство, пишат пространни захаросани репортажи за любовта им, отдадеността им и плановете им за общо лично щастие.
Любопитното е, че Николай Вълканов съзнателно отбягва да говори за битието си преди 1989 година и дори се опитва да го прикрие.
Минният бос е бивш директор на Научноизследователския институт по минно дело, генерален директор на държавната фирма „Минстрой Холдинг“, а след това вицепрезидент по инвестициите на „Мултигпруп“ и управител на „Минстрой Майнинг Къмпани“. В официалната си биография той се представя като „български предприемач, учен и общественик, посветил дългогодишния си професионален път на успешното развитие на българската икономика“. Клише, което нищо не говори.
В мотивите към решението на Министерския съвет за получаването на ордена „Стара планина“ пише, че „дейността на проф. Вълканов е свързана и със значителния принос във формирането на брутния вътрешен продукт“. В изброената поредица от компании, с които е свързан Вълканов обаче, изненадващо липсва най-голямата – „Мултигруп“, оглавявана от Илия Павлов, чието състояние се оценяваше на 1,5 милиарда долара. Бизнесменът бе убит пред офиса си през 2003 година. Бившият състезател по борба се жени първо за Антония Чергиланова – дъщеря на генерал Петър Чергиланов, началник на Трето управление в Държавна сигурност.
„Мултигруп“ е компанията, която и до днес остава символ на прехода как се прави бизнес в зората на демокрацията, а и след това. Зародишът й е „Мултиарт“, предприятие за внос и износ на антики и произведения на изкуството, регистрирано от Илия Павлов по силата на Указ 56 през 1988 г. След 10 ноември 1989 г. Илия Павлов и неговите съдружници бързо създават мрежа от дъщерни търговски фирми. Част от тях се помещават в сградите на Академията за обществени науки и социално управление АОНСУ. В Москва представител на „Мултигруп“ е Александър Атанасов, брат на Андрей Луканов. Съвместно с руското държавно предприятие „Газпром“ „Мултигруп“ създава през 1992 г. дружеството „Овергаз“.
Към 2002 г. Илия Павлов вече е регистрирал стотици компании в България и по света и е придобил десетки държавни предприятия, сред които Грандхотел „Варна“ в курорта Св. Константин и Елена, хотел „България“ в София, 51% от националния туроператор „Балкантурист“ и от най-големия хотел на Боровец „Рила“, „Елкабел“ и „Минстрой Холдинг“, бургаските „Черноморски солници“. Неин вицепрезидент е Николай Вълканов. През 1994 г. той влиза като физическо лице в ръководството на „Топенерджи“ – смесеното дружество между „Газпром” и „Булгаргаз”, в което по-късно се включва и „Мултигруп“ чрез фирмите „Минстрой Майнинг Къмпани” и „Овергаз”. „Топенерджи“ е сред най-ярките доказателства как „Мултигруп” се поставя в услуга на руските опити страната ни да изпадне под пълна енергийна зависимост от Русия.
През всичките тези години Николай Вълканов е сред най-близките хора на Доган, които нямат проблем да прекрачат праговете на сараите му. През 2012 година става известно и че фирмата на Вълканов „Минстрой Майнинг“ е изплатила хонорар от 1,5 млн. лева на почетния председател на ДПС за консултантски услуги по хидроенергийния проект „Цанков камък“. Точно този хонорар легитимира бизнес начинанията на Доган в следващите години.
Интересите на Николай Вълканов и Доган се преплитат и в хотел „Орфей“ в Девин, който заема специално място в сърцето на Сокола. СПА комплексът е открит от Доган, който казва, че е инвестирал в него „не само за топлата вода, да си топя краката там“, а защото има бъдеще в здравния туризъм.
Николай Вълканов е само един от мултимилионерите в обкръжението на почетния председател на ДПС, чиито привърженици днес твърдят, че той е моралният стожер на Движението в противовес на Делян Пеевски, който иска да управлява ДПС като търговско дружество. Движението всъщност работи по този модел още от основаването си до днес. Едва ли случайно всички хора от най-близкото обкръжение на Доган са сред най-богатите бизнесмени в държавата. Николай Вълканов е един от многото.
Теодора КРЪСТЕВА